Науковий вісник Національного університету біоресурсів і природокористування України. Серія: Філологічні науки
У збірнику висвітлюються результати наукових досліджень з питань мовознавства, перекладознавства, теорії і методики навчання іноземних мов. Засновник: Національний університет біоресурсів і природокористування України ISSN (print): 2413-5305 ISSN (online): 2410-9401 Свідоцтво про державну реєстрацію: КВ 19080-7870Р від 27.02.2009 Мови: українська, російська, англійська Рік заснування: 2012 Кожний випуск збірника передається до Національної бібліотеки ім. В.І. Вернадського й інших провідних бібліотек, освітніх та наукових установ України. Індексація: журнал включено до наукометричної бази даних наукових публікацій РІНЦ, лінцензійна угода № 165-03/2015 від 23.03.2015, зареєстровано в міжнародних наукометричних та реферативних базах даних, світових бібліотечних репозиторіях, як-от: Index Copernicus; Academic Resourse Index. ResearchBib; BASE; Polska Bibliografia Naukowa; Google Scholar; Electronic Journals Library; Journal Index.net; Elektronische Zeitschriftenbibliothek (EZB); Bibliothekssystem Universitat Hamburg; Saarlandische Universitats- und Landesbibliothek; Universitatsbibliothek Leipzig; Wissenschaftskolleg zu Berlin; ZB MED – Leibniz Information Centre for Life Sciences; LIVIVO; Staats- und Universitätsbibliothek Dresden (SLUB); Wissenschaftszentrum Berlin fur Sozialforschung (WZB); GlobalImpact Factor; Index Copernicus. Імпакт-фактор журналу: ICV 2014: 59.45 Standardized Value: 6.16 Global Impact Factor 2013 0.343 2014 0.454
ОСОБЛИВОСТІ СЛОВОТВІРНИХ КАТЕГОРІЙ СУБ’ЄКТИВНОЇ ОЦІНКИ
У статті проаналізовано категорійний підхід до вивчення суб’єктивної оцінки, який зумовив новий аспект аналізу словотвірних значень оцінного компонента; обґрунтовано на синтаксичних засадах сукупність категорій трьох рангів: непредикатного типу, основної предикатності, супровідної предикатності; виокремлено характерні ознаки категорії суб’єктивної оцінки та потенціал засобів її реалізації.
ДО ПРОБЛЕМИ ДИНАМІКИ ЛЕКСИКО-СЕМАНТИЧНОЇ НОРМИ ЗА ЛИСТАМИ ІВАНА ПУЛЮЯ (пол. ХIХ – поч. ХХ ст.)
У статті досліджено лексико-семантичну практику видатного мислителя І. Пулюя за його нещодавно опублікованими листами, що є показовим лінгвофокусом мовно-політичного розвитку Галичини половини ХIХ – початку ХХ ст. В основі розвідки – діахронно-синхронний аналіз динаміки лексико-семантичної норми на базі зіставлення знакових лексикографічних джерел та в контексті зміни суспільно-політичних обставин.
КУЛЬТУРА МОВИ ‒ ОРТОЛОГІЯ ‒ НОРМАТИВІСТИКА
У статті проаналізовано основні погляди мовознавців щодо номінування і дефініювання мовознавчої науки про теорію і практику мовної (літературної) норми. Виокремлено три напрями термінологічного розвитку науки про культуру мови в слов’янській традиції: західнослов’янський, український, російський. Встановлено, що в українській і польській термінологіях спостерігаємо синонімічне вживання термінів «нормативістика/нормативна лінгвістика», «культура мови», і в обох лінгвістичних традиціях термін «культура мови» ‒ багатозначний, а термін «ортологія» належить до пасивного словника лінгвістів. Рекомендовано надавати перевагу термінові «нормативістика».
ПЕРЕКЛАД НІМЕЦЬКИХ КОМПОЗИТІВ У АГРАРНОМУ ДИСКУРСІ
У статті висвітлено способи перекладу німецьких композитів у аграрному дискурсі. Досліджено способи перекладу композитів засобами української мови в залежності від їх структури. Визначено найбільш вживані за частотністю конструкції перекладу композитів. Встановлено, що найпоширенішими способами перекладу німецьких термінів-композитів у аграрному дискурсі є такі: конструкції «іменник + іменник» і «прикметник + іменник», монолексемний елемент (іменник), звужена субстантивована конструкція, розширена субстантивована конструкція, описовий переклад (для перекладу субстантивних композитів); конструкція «прикметник + прикметник», монолексемний елемент (прикметник), описовий переклад (для перекладу ад’єктивних композитів).
НАЗВИ ЗЕМЛЕРОБІВ В АНГЛІЙСЬКІЙ МОВІ XI-XV СТ.: ЕТИМОЛОГІЧНИЙ СКЛАД ТА РІЗНОАСПЕКТНИЙ УЗУС
Актуальність теми дослідження зумовлено необхідністю комплексного дослідження лексичної системи мови середньоанглійського періоду, зокрема агентивно-професійної лексики як її підсистеми, у руслі традиційної системно-структурної парадигми лінгвістичних досліджень та орієнтованістю сучасних лінгвістичних досліджень на функційно-системний підхід до мови. Стаття присвячена загальній меті вивчення етимологічного складу та функційної диференціації тематичної групи середньоанглійських назв землеробів. Етимологічну модель будуємо на основі аналізу матеріалу за мовною приналежністю твірних основ агентивно-професійних назв. Лексичні запозичення представляємо за найближчою етимологією, тобто мовою-джерелом проникнення лексеми до англійської мови. На основі вивчення лексики за розрядами “загальні назви”, що виконують номінативну функцію, та “власні назви”, зокрема назви прізвищевого типу періоду активного формування прізвищевої системи, що виконують функцію ідентифікації особи як додатковий до особового власного імені компонент антропонімної формули, у межах кожної етимологічної групи фактичний матеріал розподіляємо за функційним принципом на три підгрупи: 1) агентивно-професійні назви, що побутували як апелятиви, так і в складі антропонімних формул, тобто мають усталений узус; 2) агентивно-професійні назви, що побутували виключно у складі антропонімних формул і не входили до апелятивного фонду середньоанглійської мови, тобто мають неусталений узус; 3) агентивно-професійні назви, що відображені у письмових пам’ятках виключно як апелятиви, тобто мають обмежений узус. У результаті дослідження установлено етимологічний склад та функційну диференціацію з визначенням абсолютних та відносних кількісних даних тематичної групи середньоанглійських назв землеробів, репрезентованої 66 лексемами, що утворюють 3% від загальної кількості середньоанглійських назв осіб за професією та заняттям. Співвідношення англійських до запозичених назв становить 16 : 1. Переважну більшість (44%) утворюють лексеми з усталеним узусом. Отримані на широкому фактичному матеріалі об’єктивні дані про місце власномовної та запозиченої агентивно-професійної лексики у словниковому складі середньоанглійської мови є важливою ланкою для змалювання точної картини етимологічних основ середньоанглійської лексики.
ГРЕКО-ЛАТИНСЬКІ ДУБЛЕТНІ ПОЗНАЧЕННЯ ЧАСТИН РОСЛИНИ В СУЧАСНІЙ БОТАНІЧНІЙ ТЕРМІНОЛОГІЇ
У статті розглядається актуальне для термінознавства питання щодо статусу греко-латинських дублетів у сучасних терміносистемах біологічних наук, зокрема – в ботанічній. Більшість складних ботанічних термінів має прозору внутрішню форму: значення невідомого слова може бути розкрите з його словотвірної структури на основі аналізу терміноелементів – морфем та їх блоків, які регулярно відтворюються в наявних термінах або використовуються для творення нових і мають певне стале значення. Мета статті полягає в тому, щоб проаналізувати греко-латинські терміноелементи, що позначають назви частин рослини. На основі морфемного аналізу термінів визначено, що терміноелементи грецького походження, які позначають частини рослин, традиційно є більш продуктивними, ніж латинські, проте не всі грецькі іменники можуть вживатися як самостійні терміни. Серед них визначено три групи: іменники, що вживаються як самостійні та як частини складних термінів, зберігаючи оригінальне значення; такі, що зберігають оригінальне значення лише в терміноелементах, а я в якості самостійних мають трансформоване значення, та такі, що не вживаються як самостійні.
ЛАТИНСЬКА МОВА: ШЛЯХИ ПРОНИКНЕННЯ У НОВІ ЗАХІДНОЄВРОПЕЙСЬКІ МОВИ
Домінування та поширення давньогрецької і латинської мов упродовж тривалого часу від античності до початку ХХІ ст. свідчить про значний вплив класичних мов не лише на історію та культуру багатьох народів, але й на розвиток мов європейського ареалу, а також спричинено швидким розвитком різних галузей наук і, відповідно, термінологій, які обслуговують ці науки. Зокрема, у юриспруденції одним із джерел проникнення класичних мов у нові західноєвропейські мови була юрисдикція та кодифікація норм права.
ДИНАМІЧНІ ПРОЦЕСИ У СКЛАДІ ГЕРМАНІЗМІВ УКРАЇНСЬКИХ ГОВІРОК ЗАКАРПАТТЯ
Мова завжди дуже чутливо реагує на зміни в житті народу, а це призводить до певних зрушень у її лексичному складі. Хоча проблема міжмовних контактів та інтеграції мов має на сьогодні солідне наукове підґрунтя, однак залишається актуальною й досі. У цій царині ще існує чимало наукових проблем, детальне вивчення яких дасть змогу пролити світло на питання збагачення словникового складу шляхом запозичень. Стаття є продовженням досліджень автора з проблем німецько-українських міжмовних контактів на Закарпатті. Наявність німецьких запозичень в українських говірках Закарпаття зумовлена насамперед заселенням краю німецькими колоністами (перша хвиля німецької колонізації тривала у ХІІ–ХІІІ ст., а друга – впродовж ХVІІІ-го до середини ХІХ ст.). Дослідження українсько-німецьких мовних контактів на Закарпатті дає підстави констатувати різноплановість запозичень із мови-джерела. У статті простежено динаміку німецьких запозичень у складі українських говірок Закарпаття на фонетичному, граматичному та семантичному рівнях. Розглянуто шляхи проникнення німецьких запозичень в українські говірки Закарпаття та їх типи. Відзначено, що в чужому мовному середовищі німецькі лексичні запозичення, як правило, асимілювалися і частково уподібнилися до фонетичних, морфологічних моделей мови-позичальника. На конкретних прикладах проілюстровано семантичні зміни німецьких запозичень в українських говірках Закарпаття.
КЛАСИФІКАЦІЯ ЛЕКСЕМ НА ПОЗНАЧЕННЯ ОСІБ (на матеріалі «Зведеного словничка пояснення слів з видань творів Івана Франка»)
У статті проаналізовано лексеми на позначення осіб за словотвірними особливостями, семантикою, походженням, уживаністю, стилістичним навантаженням і функціями. З’ясовано, що найпродуктивнішими є словотвірні моделі з формантами -ник і -ар. Деривати з суфіксом -ник представлені десятьма словотвірними моделями, з суфіксом -ар – трьома. Мотиватором похідних утворень є переважно іменники, рідше – дієслова. Здійснено семантичну класифікацію аналізованих лексем, у межах якої виокремлено тематичні та лексико-семантичні групи. Описано лексику з погляду її вживання, зокрема досліджено різновиди архаїзмів та історизми. За походженням виокремлено праслов’янські й запозичені (з польської, німецької, грецької, латинської, єврейської мов) лексеми. Виявлено лексеми, що не належать до літературної мови: діалектизми, арготизми, вульгаризми, лайливі слова, а також негативно конотовані лексеми (зневажливі та іронічні).
ВЗАИМОСВЯЗЬ ЭТНИЧЕСКОЙ, КОНЦЕПТУАЛЬНОЙ И ЯЗЫКОВОЙ КАРТИН МИРА
В статье рассматривается проблема соотношения понятий этническая, концептуальная и языковая картины мира; дается определение ментальности; описывается концепт как единица ментальности. Автором предложено определение ментальности, которая понимается как миросозерцание в категориях и формах родного языка, соединяющих в себе интеллектуальные, духовные и волевые качества национального характера в типичных его проявлениях; описывается концепт как единица мыслительной деятельности, квант структурированного знания. Разные языки придают картинам мира некоторую специфику, обусловленную культурно-климатическими условиями жизни, этнической значимостью предметов, явлений, процессов, которые порождаются спецификой деятельности, образом жизни и культурой данного народа.
ЕПОНІМІЧНІ ТЕРМІНИ ЯК НОСІЇ ІНФОРМАЦІЇ ПРО СПЕЦІАЛЬНІ ЗНАННЯ
У статті досліджуються епонімічні терміни, що функціонують у морфологічній та медичній клінічній термінології. Актуальність розвідки пов’язана з потребою висвітлення інформативної специфіки епонімічних термінів, їхньої здатності відображати спеціальні знання і інформацію, які використовуються у науково-професійній комунікації. Мета розвідки – схарактеризувати епонімічні терміни як носії інформації про спеціальні знання і поняття на прикладі епонімічних термінів, компонентами яких є імена дослідників стародавньої і сучасної Греції, які вивчали будову людського організму та порушення його фізіологічних функцій; уточнити значення поняття «спеціальні знання». У дослідженні з’ясовано, що епонімічні терміни є носіями інформації про спеціальні поняття і знання, які акумулюються, фіксуються і зберігаються протягом тривалого часу. Термінологічні словосполучення транслюють накопичені спеціальні знання як науково-професійний та соціально-пізнавальний досвід, опанований і примножений людством на різних етапах розвитку науково-професійної і суспільної думки. Отриманий результат співвідноситься з висновками інших лінгвістів про здатність епонімічних термінів нагромаджувати і зберігати спеціальні знання, слугувати джерелом спеціальної науково-професійної інформації. Подальше вивчення епонімічних термінів із метафоризованими епонімами, які мають додатковий інформаційно-культурний компонент значення, сприятиме більш глибокому їхньому розумінню як мови науки для спеціальної сфери використання.
ФРАЗЕОЛОГИЗМЫ КАК ЯЗЫКОВЫЕ ЕДИНИЦЫ В ВЫСТУПЛЕНИЯХ АМЕРИКАНСКИХ ПОЛИТИЧЕСКИХ ДЕЯТЕЛЕЙ И ФАКТОРЫ, ВЛИЯЮЩИЕ НА ИХ ВЫБОР
В статье рассматривается взаимосвязь между языковыми элементами, в частности, фразеологизмами и идиоматическими выражениями, и факторами, которые влияют на их выбор в конкретных речевых ситуациях. Автором дается определение таким понятиям, как языковые единицы и речевая ситуация, а также указывается их взаимосвязь. В качестве материала для исследований использованы выступления таких американских политических деятелей, как К. Райс и Б. Обамы. В качестве примеров факторов, влияющих на выбор исследуемых речевых единиц, указываются такие, как исторический опыт страны, условия, в которых происходит речевое взаимодействие, события, инициировавшие данную ситуацию.
ABBREVIATIONS AND SHORTENINGS IN MODERN ENGLISH LANGUAGE
The article is devoted to the abbreviations and shortening in Modern English as the most productive for the lexical completion in general. The modern pace of life demands to convey a great bulk of information as quickly as possible, saving the space written. The most popular methods of shortening from structural and pragmatical points of view are taken into consideration. Shortening of words mean the formation of new ones by substituting a part of the word for a whole, affecting both separate words and word-groups. All shortened words function in the language as other ordinary words do, thus taking on specific grammatical inflections. Аll of them can be divided according to the traditional division: graphical abbreviations, lexical shortenings, blends and splinters. Besides, all the new shortenings have to be familiar to an average customer in order to be recognized at once while reading them. But it should be kept in mind that they cannot be taken as a standard, though quite a lot of them are officially used everywhere. Having their own peculiarities in style, they demand some special skills from people, while being written. In general, shortening remains one of the most productive ways of writing new qualitative words because of their memorability and economy of written space
СИМВОЛІЧНИЙ ЗМІСТ КОНЦЕПТУ МОЛОДІСТЬ (на матеріалі англомовного художнього дискурсу)
Актуальність теми продовження молодості і її повернення відтворює символічний зміст актуалізованого у художньо-літературному дискурсі концепту МОЛОДІСТЬ, що є своєрідним відображенням уявлень та образів, які виникають у представників англомовного соціуму при апелюванні до даного концепту. Мета дослідження вбачається у вивченні характеристик засобів вербалізації, які експлікують або імплікують символічний зміст досліджуваного концепту у художньому дискурсі. Мета формує завдання: окреслити загально теоретичне підґрунтя вивчення символу з точки зору різних наукових підходів; за допомогою інтерпретаційно-текстового аналізу описати асоціативні ланцюжки, які лежать в основі символу повернення та збереження молодості і формуються у свідомості представників англомовної культури. Результати підтверджують універсальність природи символу, його вмотивованість, багатоаспектність та архетипність, що попередньо маніфестувалось багатьма науковцями у сфері психології, філософії, лінгвокультурології, етнолінгвістики. Перспективи дослідження пов’язуємо з вивченням символічного змісту концепту МОЛОДІСТЬ на основі більш репрезентативного матеріалу.
ПОГЛЯДИ ТА ТЕОРІЇ АДАМА СМІТА НА КАТЕГОРІЮ “ОСНОВНИЙ КАПІТАЛ”
У статті проаналізовано погляди та теорії Адама Сміта на категорію "основний капітал"; обґрунтовано, що теорія капіталу є невід’ємною складовою будь-якої економічної концепції, яка претендує на глибокий теоретичний аналіз, оскільки саме в дослідженні природи капіталу і доходу на нього найчіткіше простежуються соціальні форми конкретної економічної теорії.
ІВАН ФРАНКО – ВИДАТНИЙ ВЧЕНИЙ-ГУМАНІТАРІЙ, AРХІТЕКТОР СОБОРНИЦЬКОЇ ІДЕЇ ІСТОРІОГРАФІЧНИЙ АСПЕКТ ХУДОЖНЬОЇ ТА НАУКОВОЇ СПАДЩИНИ
У статті зроблено спробу дати сучасну оцінку Іванові Франкові як видатному історикові та державникові, який упродовж усього життя був консеквентним соборником, глибоко розумів потребу збудувати Українську Самостійну Соборну Державу, яка лише одна може вберегти українців від асиміляції, дозволить вільно розвивати науку та культуру європейського рівня.
ЕКЗИСТЕНЦІЙНО-ФІЛОСОФСЬКІ КОНЦЕПТИ В ПОВОЄННІЙ ЛІРИЦІ МИХАЙЛА СИТНИКА
У статті розглянуто екзистенційно-філософські концепти в повоєнній ліриці Михайла Ситника – одного із найяскравіших представників української еміграційної літератури ХХ ст. Виокремлено концепти, які з погляду екзистенціального аналізу домінують у бутті-у-світі особистості (у художньому тексті – ліричного героя) – відчуження, тривога, самотність, смерть – змушуючи її врешті-решт здійснити «свободу вибору», що визначатиме модус автентичного чи неавтентичного існування. Досліджено, що концепти, що домінують у ліриці поета, визначають його сприйняття реалій світу, яке трансформується у власне буття-у-світі на його найглибшому внутрішньому психологічному та художньо-філософському рівні – екзистенції поета, вираженій у поетичному слові. Проаналізовано провідні екзистенційні мотиви у творчості митця, що складають художньо-філософську основу його повоєнної лірики. Різнопланове дослідження творчої спадщини Михайла Ситника відтворює й доповнює загальну картину літературного процесу повоєнного періоду на основі вивчення творчості українських письменників в еміграції, аналізу художніх напрямів, стилів, літературно-філософських концептів, художньо-філософських тенденцій, виявляє вплив цього періоду на подальший розвиток української літератури ХХ і ХХІ століть.
ГЕРМЕНЕВТИЧНЕ НАПОВНЕННЯ ЕПІСТОЛЯРІЮ ВАСИЛЯ СТЕФАНИКА
У статті доводиться існування герменевтичних концепцій в епістолярній спадщині В. Стефаника. При цьому констатується їхнє масштабне внутрішньо-текстове закорінення, яке продуктивно визначає розгортання мислительних процесів автора, їхнє структурування, а також має виразно системний характер. Системна специфіка обумовлюється наявністю таких найголовніших підсистемних складників, як антидогматизм, мовно-герменевтичний феномен, аспект герменевтика індивіда, внутрішній діалогізм, власне тлумачне начало та ін. Усі вони є самоцінними та воднораз введеними в силове поле діалогічної взаємодії між собою в межах герменевтичної систематики. Особливо суттєвим є момент герменевтики індивіда, який у процесі розгортання мисленнєвої діяльності взаємодіє найперше з антидогматизмом. Герменевтика індивіда постає введеною в ширшу площину відношення-стосунку, що досягається завдяки фіксації смислової співдії автора та реципієнта, що може трансформуватися до рівня автор – персонаж. У сферу тлумачення постають введеними ті реалії, які характеризують специфіку літературної творчості та проектуються в площину історико-літературного процесу. Мовно-герменевтичний феномен та здатність ним оперувати з урахуванням належної дистанції щодо індивіда насвітлює розуміння письменником герменевтичних основ художньої самореалізації індивіда, які пояснюють, зокрема, причини своєрідних творчих пауз в художньо-естетичній еволюції митця.
ЛЕКСИКО-СЕМАНТИЧНИЙ ЗРІЗ МОВНОЇ КАРТИНИ СВІТУ ДМИТРА ДОНЦОВА
На сучасному етапі не подано мовної характеристики інтелектуальної спадщини Дмитра Донцова, не показано семантичного навантаження пласту лексики його праць. Досі поза увагою залишається науково-публіцистичний стиль, у якому система відношень між словами є чинником актуалізації уваги. Мета статті – розглянути лексико-семантичний зріз тексту «Дух нашої давнини» як систему творення мовної картини світу. Поставлена мета дозволяє відтворити погляди автора, проаналізувати роль антонімії, синонімії, паронімії та омонімії як основи суспільно-політичного навантаження твору, виявити найчисельніший тип лексико-семантичних відношень у тексті Дмитра Донцова, з’ясувати конотацію перифраз, антитез тощо. Результати: вперше за об’єкт мовного дослідження взято твір «Дух нашої давнини» Дмитра Донцова; показано державотвірну, націєтвірну та аргументативну функції мови; описано роль автора у творенні лексико-семантичної системи твору; з’ясовано самобутній стиль автора. Перспективою дослідження є: показати тенденції вживання антитези, ампліфікації, парономазії та інших стилістичних явищ в різних творах автора; виявити лінгвостилістичні особливості філософських, культурологічних, політичних творів публіциста; виокремити лексико-семантичні явища не лише на рівні синхронії, а й на рівні діахронії.
«ПОТУГА, ЩО ВОЛОДІЄ ПРЕСТОЛОМ СВІТА» (ВІТАЛЬНА АКСІОЛОГІЯ Й ПОЕТИКА НОВЕЛИ НАТАЛІЇ КОБРИНСЬКОЇ «ЗАСУД»)
У статті проаналізовано поетику художнього психологізму маловідомої новели Н. Кобринської «Засуд» (1906 р.) з погляду характеротворення, стильових виявів, авторської інтенційності у дослідженні феноменів позасвідомості. Осмислено автопсихографічну ґенезу цього твору. Онтологічна дихотомія життя ‒ смерть, глибокі філософські рефлексування й душевні сум’яття, врешті й домінуюча танатологічна візійність, що генерують внутрішньо-подієвий, психологічний сюжет цього твору були інспіровані тогочасними біографічними реаліями, стресовими переживаннями, ситуацією життєвого відчаю, самотності, зреченого замолоду материнства, що їх зазнала Кобринська на схилку літ. З’ясовано ідейно-естетичні паралелі твору Кобринської зі світоглядною концепцією «філософії життя», головними засадами якої були вітальні вартощі, екзальтована життєвість, чуттєва розкутість, насолода, емоційний порив, поцінування життя. Концептуальні засади «філософії життя» виявляються також в імагологічній тканині цього твору. Авторка вдало експлікує пафос долі, залежність людського життя від фатуму (грізного засуду богині Немезіди), наснажує твір трагічними екзистенційними мотивами; в поетикальну парадигму уводить символічний образ човна, техніку фізіогномічного мистецтва з гендерними особливостями.
МОДЕЛІ ФОРМУВАННЯ МАСКУЛІННОЇ ІДЕНТИЧНОСТІ У ФРАНКОВИХ ТВОРАХ ПРО ДІТЕЙ
У статті проаналізовано прозу Івана Франка про дітей та встановлено її ґендерні особливості. Особливу увагу зосереджено на специфіці понять «ідентичність» та «маскулінна ідентичність» у їхньому зв’язку зі соціальним середовищем. На прикладі хлопчиків-персонажів творів Франка проілюстровано вплив середовища на набування рис маскулінності. Встановлено закономірності поведінки дитячих персонажів у селі та в місті, на вулиці та в сім̕ ї, у школі. Досліджено специфіку «хлоп’ячих гуртів» та майстерність Франка у зображенні їхньої внутрішньої структури. Звернено увагу на чоловічі образи батька та наставника. Досліджено виховний вплив учителя та роль школи на становлення особистості хлопця. На основі аналізу та порівняння дитячих образів у різних творах Франка вдалося встановити, що домінантною у них є саме маскулінна модель поведінки, а пріоритетними ознаками, які формують їхню маскулінність є активна життєва позиція і тяга до знань.
CREATIVE TECHNIQUES FOR INCREASING LISTENING COMPREHENSION SKILLS
The paper tackles the issues of increasing listening comprehension skills through creative techniques. Listening is a communicative process, in which the learners should be able to understand the verbal message, the situation and the context. According to the latest researches time spent on listening by a person in everyday life is about 45 percent of a whole number of communication time. Teachers play a significant role in building up their students’ listening comprehension skills in ESL instruction. Three stages of developing listening skills are highlighted. They are pre-listening, while-listening and post-listening, but the problem is in what time proportion classroom listening activities are dedicated to exactly listening practice. Creative techniques mainly for increasing while-listening skills based on authentic resources are analyzed and described in the article.
MЕТОДИ ВИКЛАДАННЯ ПРАКТИЧНОГО КУРСУ ІНОЗЕМНОЇ МОВИ З ВИКОРИСТАННЯМ НОВІТНІХ ІНФОРМАЦІЙНИХ ТЕХНОЛОГІЙ
У статті проаналізовано методи викладання практичного курсу іноземної мови з використанням новітніх інформаційних технологій. Автор виділяє метод дискусійного аналізу ситуацій і метод анотаційного запису. Під методом анотаційного запису автор розуміє перегляд студентами уривків із фільму близько 10 хвилин, після чого викладач зупиняє перегляд і просить студентів коротко записати основну ідею або подію цього уривку. Крім того, у статті розглянуто проектні технології навчання у рамках використання новітніх інформаційних технологій.
ЕВАЛЮАЦІЙНІ МЕТОДИ В НАВЧАННІ ІНОЗЕМНИХ МОВ
Статтю присвячено висвітленню поняття «евалюація», що є відносно новим у вітчизняній методичній науці, але тенденційним у контексті сучасного процесу викладання в навчальних закладах різного освітнього рівня, характерною для якого є поступова зміна ролі вчителя з ментора, наставника, який одноосібно приймає рішення, яким буде урок, та керує навчальним процесом на своєму занятті, на роль помічника в оволодінні новими навичками, провідника в світ знань. Евалюація є одним з можливих імпульсів для самовдосконалення, певним інструментом у професійному розвитку педагога. У дослідженні проаналізовано передумови для використання евалюаційних методів на уроках іноземної мови; визначено їх мету, функції, ознаки; розглянуто алгоритм проведення евалюацій, особливості обробки їх результатів. Подано приклади найуспішніших евалюаційних методів з детальним описом механізму їх реалізації на уроці іноземної мови. Намічено перспективи адаптації означеного методичного явища до реалій українського освітнього ландшафту.
ФОРМУВАННЯ КОМУНІКАТИВНИХ УМІНЬ ТА НАВИЧОК НА ЗАНЯТТЯХ З НІМЕЦЬКОЇ МОВИ: ДОСВІД ЗАКОРДОННИХ ФАХІВЦІВ
У статті висвітлено закордонний досвід щодо формування і розвитку комунікативних умінь та навичок у процесі навчання учнів з німецької мови за межами ФРН. З'ясовано, що комунікативний підхід передбачає органічне поєднання свідомих і підсвідомих компонентів у процесі навчання іноземної мови, тобто засвоєння правил оперування іншомовними моделями відбувається одночасно з оволодінням їх комунікативно-мовленнєвої документацією
ЗАГАЛЬНІ АСПЕКТИ МЕТОДИКИ ВИКЛАДАННЯ ПЕРЕКЛАДУ
Статтю присвячено дослідженню проблем методики викладання перекладу, а саме аналізу практичних методів навчання перекладу та системи вправ для формування перекладацької компетенції у майбутніх перекладачів. Приділено увагу важливості формування перекладацької компетенції. Аналіз науково-методичної літератури дозволив виділити ефективні методи навчання перекладу та підібрати систему вправ, яку можна використати в ході навчального процесу.
У статті визначається коло ключових теоретичних понять і проводиться відбір методик, необхідних для аналізу екологічної лексики в перекладацькому аспекті, а також наводиться перекладацька класифікація екологічної лексики, специфіка перекладу екологічної лексики в різних типах текстів екологічної тематики. Мета дослідження полягає у виявленні специфіки перекладу екологічної лексики в різних типах текстів екологічної тематики. Особливості перекладу екологічної лексики залежать від типів текстів екологічної тематики і статусу екологічної лексики (екологічні терміни, екологічні реалії, екологічні символи, екологічні терміни-концепти). За способом перекладу такі відповідники поділяються на три групи: транскодування, кальки, тлумачення значення.
ЗАГАЛЬНА ХАРАКТЕРИСТИКА ТА СТРУКТУРНІ ОСОБЛИВОСТІ РЕЧЕНЬ ПРИ ПЕРЕКЛАДІ
У статті розглянута характеристика простих та складних речень, їх відмінності при перекладі на українську мову, оскільки уміння правильно складати речення є запорукою досвідченого перекладача. У сучасному перекладознавстві накопичено певний досвід аналізу речень, вони описані із формально-граматичної точки зору. Насамперед дається характеристика дієслівних форм, що вживаються в умовних конструкціях. Тому досліджено способи перекладу речень з англійської та німецької мови на українську.
ПЕРЕКЛАДАЦЬКІ ПРИЙОМИ ПРИ ПЕРЕКЛАДІ ДИРЕКТИВНИХ ТЕКСТІВ (НА МАТЕРІАЛІ ІНСТРУКЦІЙ З ЕКСПЛУАТАЦІЇ ОБЛАДНАННЯ)
У статі здійснено перекладознавчий аналіз технічних прийомів й стратегій перекладу англомовних директивних текстів на матеріалі інструкцій з експлуатації сільськогосподарського обладнання. Класифікація стратегій перекладу за принципами перекладу: стратегія за принципом перекладу того, що зрозуміло перекладачеві; перекладацька стратегія «переклад змісту, а не букви оригіналу»; стратегія максимального відтворення змісту оригіналу; перекладацька стратегія домінування значення цілого над значенням окремих частин. Перекладознавчий аналіз тексту інструкцій до електропили STIHL MSE 140 C, газонокосарки Bosch ROTAK 320, польового комп'ютера Envizio Pro II дозволив виявити, що переклад інструкцій часто можливий шляхом використання дослівного перекладу, проте переважним типом перекладу є переклад консультативний, що включає в себе використання таких перекладацьких трансформацій, як конкретизація та додавання, що дозволяють покращити якість перекладу за умови повного розуміння перекладачем тексту інструкції. Перекладознавчий аналіз текстів інструкцій до сільськогосподарської техніки дозволив з’ясувати, що при відтворенні текстів інструкцій до цієї техніки у перекладі найбільш доцільною стратегією є стратегія максимального відтворення змісту оригіналу, хоча стратегії перекладу часто використовуються в комплексі.
СТРУКТУРНО-СЕМАНТИЧНІ ОСОБЛИВОСТІ НІМЕЦЬКОЇ ТА АНГЛІЙСЬКОЇ ЕКОЛОГІЧНОЇ ТЕРМІНОСИСТЕМИ
У статті розглядаються способи утворення лексичних одиниць термінів природоохоронної тематики англійської та німецької мов та засоби передачі їх українською мовою. Значна увага приділяється саме структурно-семантичним особливостям екологічних термінів. Проведено словотвірний аналіз. Особлива увага приділяється афіксальному методу утворення нових лексичних одиниць (а саме префіксальному, суфіксальному, префіксально-суфіксальному методам). Розглянуто нові екологічні словосполучення, а саме способи їх утворення. Значна увага приділяється ініціальній абревіації, гібридним утворення, акронімам, контамінації, скороченням. У статті також розглянуто особливості екологічного терміна як одиниці галузевої терміносистеми; продемонстровано вплив дефініції і контексту на виокремлення екологічного терміна з ряду одиниць інших галузей знань. Актуальність вибору теми визначається, з одного боку, роллю екологічної лексики у збагаченні словникового складу німецької мови, а з іншого – необхідністю комплексного аналізу інноваційних процесів та явищ у лексиці сфери екології останніх десятиліть. Аналіз існуючих форм термінів дозволяє встановити найбільш продуктивні способи та моделі їх утворення, що дає можливість подальшого прогнозу розвитку терміносистеми.